_________________________ ДРЖАВНИ НЕПРИЈАТЕЉ БР. 1
Родио сам се недалеко одавде.
Хајде, прођи.
Пустио си га. - Да.
(Алжир, 1959.)
Ја не могу... -С ве је у реду, брате.
Погледај ме, све ће бити у реду. Помисли на своју породицу.
Погледај ме. Где је бомба?
Бог ти неће помоци.
Пустите га! - Не мешај се!
Мерине! - Ја ћу да преузмем.
Проговорићеш...
Погледај свог брата.
Хоћеш цигарету?
Не говори ништа, ионако ће нас убити.
Ја те не волим, али кажи ми где је бомба?
Нико неће настрадати.
Могу да вам кажем само једно.
Не говори им ништа! - Јасмина!
Где је бомба? -,Немој да им кажеш!
Немој да проговориш! - Ја ћу да је ућуткам.
Оставите је, то је моја сестра!
Оставите је! Оставите је!
Ја ћу да се позабавим њоме.
Остави је! Убицу те!
Изврши дужност.
Убиј је!
Пуцај!
То ти је дужност!
Не!
Где сте сакрили бомбу?
Отац ти је нашао посао.
Стварно? - Да.
У фабрици. - Метала? - Да, баш то.
Добра је фирма. И ако ти се свиди, можес да рачунаш на добру будућност.
Хвала.
Хеј, ти!
Хајде, сиђи. - Добро, ево ме одмах.
Брзо ћу се вратити.
Па ниси ни јео. - Имаш ли новца? - Да, да.
Па, како је било у "партизанима"? - Све смо завршили.
Па, како је тамо. - Све је у реду. Нећемо о томе.
Добар ти је ауто. - Нећу да се буним.
Бавим се нелегалним пословима. Ту лежи лова. - Мораћцеш више да ми кажеш о томе.
И, где идемо? - Где идемо?
Пуно је људи. - Увек је тако.
Хајдемо.
Даме, како сте?
Дошао сам са другом. Постарај се за њега.
Да га видимо.
Дођи овамо.
Леп је. - Ја ћу да се забавим са Сузан.
Ја сам Сала. - Сала...
Ми се никада нисмо срели?
Радиш ово само за плову? - Да, само кад ми плате.
Мени нећеш да наплатис. - Веома си драг, али нећеш отићи док не платиш.
Видећемо.
Здраво, момци.
Где си се ти изгубио? - Зар ниси имао посла?
Ово је мајор. - Ово је плата. Ко дели?
Да те одвезем? - Сам ћу кући.
Али, декинтиран сам. Позајми ми за такси.
То је много. - Јеси ли сигуран? - Да, хвала ти.
Хеј, можеш ли да ме укључиш у твоје нелегалне послове? - Да, узећу те.
Слободно удари јаче. - Добро.
Види онај орман са књигама.
Мислиш на овај?
Види шта сам нашао.
Ово је дивно оружје. - Погледај колики плен. - То!
Пљачкаши! Шта вам треба?
Јесте ли ви власници овог стана? - Да. - Одлично.
Инспектор Бернар. Истражно одељење.
Морам да вас обавестим да су вас опљачкали.
И то није све. Ти ниткови су вам преврнули спаваћу собу. - Јао!
Смири се. - Смирите се. Много ми је зао.
Нашли смо ово оружје код вас. - Да, то је моја пушка.
Надам се да имате дозволу. Казне су велике.
Да вам објасним, ја имам... - Јеси ли узео отиске прстију? - Да.
Спремите се и идемо у лабораторију.
Едуарде, дођи, погледај.
Смири се Мари, смири се. - Чекаћемо вас сутра у комесаријату у 4х. - Да, доћићемо. - Хвала вам.
Слушај, имаш ли још оваквих послића? - Да, пуно.
Морам да те упознам са шефом? - Ко је он? - Гедор.
Гедоре, ово је мој друг Жак Мерин. Причао сам ти о њему.
Жак Мерин?
Пол ми је много тога причао о теби. - Хвала. - Седи.
Колико дуго намераваш да ми доводиш луталице са улице?
То није... - Јел' се то односи на мене? - Не, не односи се на тебе.
Питао сам те несто, Пол. - И ја сам тебе питао нешто!
Шта? - Јесам ли ја пробисвет?
Ма, шта ти сереш.
Надам се да имаш за леђима војску. - Моја војска је тајна организација.
Она је свима знана и напада кад јој одговара.
Ма, ти си само стари хвалисавац.
Ако не знаш како треба разговарати са старијима, ја ћу те научити.
Мора да код тебе има још нечега.
Јел' ово тражиш?
Ето шта се дешава кад млађи не слушају.
Где ти је поштовање? - У реду, смири се.
Не брини се, нисам ја психопата.
Да. Видим да ниси глуп.
Дозволи да те посаветујем.
Онакав какав си, само друг може да ти да.
У нашем послу не можеш да победиш. На крају каријере, ако ти крене за руком...
... имаћеш ово. Ако будеш знао са ким се качиш, јел' ме разумеш?
Хвала ти пуно. Запамтићу твој савет.
Ако се стварно претстављаш као неки друг, позови Жака.
Наравно, Жак, наравно.
То је мој Жак. - Жак...
Мој Жак... Заувек.
Како другације? - Имам дечка, а ипак цу радити за тебе.
Ти си скроз полудела? Шта лупаш? За кога ме сматраш? Неку будалу? Будалу?
Не... - Нису ми потребне твоје девојке. И без тебе ћу зарадити.
Не буди тако груб.
Одговараш ми. - И ти мени.
Понекад мислим да баш лупеташ.
Здраво.
Звао те је шеф. - Па? - Рекао је да ниси био на послу у недељу. - Па шта? - Како, па шта?
- Отац ти је нашао посао у доброј фирми! - И, у чему је проблем?
Оставите ме на миру!
Прави мушкарац зарађује за живот поштено! Њему је битна породица и поштују га комшије.
Разговарај са сином!
Знашс, ја и твоја мама не желимо да одеш. Овде је твој дом.
"Твоја мама"..., "твоја мама", "твоја мама", "твоја мама", "твоја мама"...
Реци једном своје мишљење. - Шта је са тобом?
Досадило ми је, што ми је отац папучар.
И још, огавно ми је што си радио са Немцима.
И још... Дај ми бар један повод да се поносим својим оцем.
Ја нисам радио са Немцима. То је био принудни посао. - Ма, нико те није терао, тата!
Као што ни мене нису терали да идем у Алжир! Побогу, реци шта је са тобом! Имас ли муда?!
(Шпанија, 1960.)
Ја не бих погинуо за тебе. - Па, ко ти трази.
Извините. - Како сте? Није лоша. Ми смо Французи.
Разумеш? - Да, разумем.
Ми смо стари знанци.
Знаш... Сачекај. Хеј, Пол, како се каже: пољубац, на шпанском?
Пољубац, пољубац... - Ах, пољубац.
Хајде, пољубац. - Не, молим те.
Морам да идем.
Хеј, човеце...
Здраво.
- Хоћеш да плешеш?
Каже се: 'баилар'. - 'Баилар'? Одлично. Хоћеш ли 'баилар'?
Не. - Софија, пристани.
Хоћу бре да играм, човече. - Ми у Француској, ми не играмо.
Дођи код мене у собу. У 10... 10... Да?
Не, не. - Да. - Не. - Зашто? - Зато.
Први ми је пут.
- Невина си? - Да.
Софија...
Хеј, Жак! Хеј, хеј! Жак...
Време је, хајде!
Морамо да идемо. Хајде, брже то мало.
Упадај.
Крећемо.
Ћао!
Љубави!
Шта ћемо да радимо по овом пљуску? - Мора да се ради, без обзира на време.
Чему то? - Ако нешто не буде ишло како треба.
Чим имас пистољ, могуће је и да се деси нешто. - Хвала ти, гдине - Јел то овде? Изволи.
Добро вече! - Добро вече!
Хоћете нешто да попијете? - Дај ми виски. Ти? - Исто.
Јел' Сара ту? - Не, ускоро ће доћи.
Сара је тренутно заузета, али ја нисам. Хајде...
Сећам се њега. - Господо, да частите даму пићем? - Терај се.
Покажите мало поштовања према дами. - Ма, терај се! Терај се!
Па, шта је ово? Доводиш педере својим девојкама.
Терај се !!
Хеј, ти! Какви су ти то манири?
Шта је било? Хоће ли неко да се буни?
Жак? Шта је било? Не дирај га!
Јадни мој. То није могуће. - Шта то радиш? - Ти си полудео!
За њега продајеш дупе? - Да. У чему је проблем? Он ми дечко, ОК?
Гаде... Гаде један! Ништа ти нисам тражила! Љубави моја... - Мој нос...
Тако ми је жао. - Јадан ти је дечко. - Терај се! Терај се!
Терај се!
Извини, Саро.
Платиће ми!
Седи позади.
Нос ти је данас веци.
Није то ништа. Еј, да питам... Сара, ужива ли?
Слушај сад, Жак. Договорио сам се с' Гедором. Ја ти је уступам.
Извини што сам је тако, мало поружнео.
Ахмете... имаш баш лепо одело.
Стоји класично. Јел' тако, Гедоре? - Класично одело. - Да. Одлично му чучи.
О, да, наравно, у њему сам као Француз.
Као Француз?
Шта кажу Арапину у таквом оделу?
Гедоре, јел' ти знаш? - Не, не знам. Кажу му: "Стани, позајми ми га!"
Добар фазон.
Жак, знаш ли шта је то арапски свирач?
Не. - Не? Мртав свирач, ето шта.
Добар виц. - Такав је хумор. - Не бој се.
Ми нисмо такви. Не, нисмо.
И ти си ми нека зверка. Пљујем ја на такве!
Гедоре, дао сам ти реч као мушкарац. Обећао сам ти!
Твоја арапска реч не вреди ништа! - Сагни се! Сагни се!
Да га видимо мало боље. - Дао сам реч! - Сагни се!
Мускарца бих убио метком у главу, али таквог скота као што си ти, ножем ћу!
Хтео си да нас превариш! За колико?!
Одмори се, скоте!
Шта имате? А? - Шта је то? - Није важно.
Жак, шта ти је то? Оженио си се? Оженио си се? - Да. - Ти си се оженио? - Јесам.
Јеси ли чуо, Гедоре? Оженио се.
Трудна је. - Он се оженио јер је трудна, чујеш? - Браво.
Доста је било.
Хоћеш ли да нас послужиш? Наточи! Идиоткиња! Брже мало! 'Ајде, 'ајде...
Наточи !! - Хеј, момци, у чему је проблем?
А ко си ти? Син ове курве, или газда? - Послужи их, молим те.
Мрдај дупе!
Е, тако.
Све је у реду, све је у реду, господо. Наставите са игром. Све је ОК.
Ово је за непостовање, а ово за пице које сте попили.
Колико ово траје. - Па, како кад. 8 до 10 сати, како кад. - 10 сати? - Зависи, можда и дуже.
Кад постанес тата, можда ћеш да се опаметиш.
Можзда. Мада, времена се мењају, а ја не. Мало мушкараца се мења. - то је тачно...
Сећаш се Сказатова? - Ко је то? - Онај коме су пуцао у колена.
А, Сказатова, сецам се. Сказатова...
Па, шта са њим? - Ништа.
Дошао је код мене пре пар дана са још двојицом и питао је за тебе.
Јесу ли то озбиљни момци?
Да, озбиљни су... Озбиљни су.
Али, са твоје главе не сме длака да падне без мог знања.
Освета? То је у реду. - Да. Али...
Шта ли раде тамо? Одужзило се.
Г. Мерин? - Да. Ја сам. Гедоре, готово је.
Имате прелепу ћерку.
Свака част. - Као си? А? Лепа је.
Здраво.
Шта се дешава?
Курве и другови су ти дражи од нас? -Ах... да... Добро.
'Еј, бре, стани!
Шта да ти кажем? Да, био сам са другарима.
Јесу ли биле и кувре? - Кувре? - Курве.
Шта ће ми оне, кад ја имам жену?
Та банка је добра. Има два службеника, а нема сеф.
Стављају паре под обичан кључ. Жак, то је лак посао.
А ти, нећеш да учествујеш? - Не. - Зашто? - Јер идем са Гедором.
Није мој избор, знаш то. - Опљачкати ту банку је лако. Уђеш и изађес. К'о вожња ролшуама.
Кажеш да је к'о мачји качаљ? - Аха.
Па, онда живели. За нови посао.
(Затвор у Евроу, 1962.)
Како сте? - Тата.
Јел' рекла "тата"?
Тата. - Девојчица моја. Рекла је: тата.
Да... тако је, ја сам тата. Твој тата.
Први пут је то рекла.
Жак...
Не знам шта да радим.
Шта да радиш? -Звала сам родитеље, рекли су...
Вратићу се у Шпанију. - Како то? Дошла си овде да ми кажеш да одлазиш с мојом ћерком? То?
Чуј Софија... Погледај ме. Софија, погледај ме, погледај ме.
Одлазиш?
Волим те.
Ти си моја жена... а ја сам сиромашан.
Позови моје родитеље, они ће ти помоћи. Софија...
... све ће се средити.
Позваћеш их. - Да.
Моја мама, да.. мама. - Лепотица си. На маму.
Управо сам изашао из затвора. Платио сам дуг држави за све крађе и отимачине.
И да будем до краја отворен, нисам имао и немам документа.
Али тврдо сам решио да започнем нов живот.
Имао сам времена да о свему размислим и да донесем одлуку. Највише, због ћерке.
Знате, ваша прошлост вам не иде у корист. Али верујем да сте се искрено покајали.
Можете сутра почети са радом. - Стварно? - Стварно. - Захваљујем вам, гдине.
Показаћу вам где ћете да радите. - Наравно. - У продавници. Овуда.
Знаш Жак, твој мали Бруно је сјајан. Не плаче уопште. - Па, понекад, али то је нормално.
Плаче ли? - Не. - Добро је. Значи, са њим немате муке? - Па, видећемо то још.
Обожавам кус-кус.
Треба да отвориш ресторан. Добро куваш. - Јел'? - Жак већ има посао, са добром платом.
Ниста нам не фали. - Не узбуђуј се. Софија, дођи код мене, дођи драга.
Лаку ноћ. - Лаку ноћ. - Ћао!
Дошао сам пословно. Јел' хоћеш да зарадиш?
Не, Гедоре, нећу. - Не? - Да. Нећу. Имам Сабрину и Бруна. Часно живим и часно радим.
Добро, разговараћемо о томе неки други пут. Само ми јави.
Жак, имаш ли времена? - Да, имам. - Имам озбиљне проблеме. - Какве?
Морам да отпустим неког од вас. Али, пре свега... - Све ми је јасно.
Сачекај... - Ма, у реду је. Ја морам први да добијем отказ. -Ја још нисам донео одлуку.
У реду је. Ти си добар човек. Не брини се за мене. - Жак...
Ево, спреман сам. - Хајдемо. - Жак?
Жак, где ћеш? -Све је у реду, драга.
У реду је? Рекао си да је с тим свршено.
Послушај ме! - Послушај ти мене! Сада немам времена за овај разговор.
Рекао си да више нећеш да се дружиш са њима! - Просло је то време!
Враћаш се друговима, а са њима долазе и курве!
Па, шта теби то смета?! - Зар не можеш остати својој кући?! - Кућа је мојих родитеља!
Остао сам без посла! - Није ми важно чија је кућа! - Доста! Пробудићеш Бруна!
Ако одеш, позваћу полицију!
Шта си рекла?! Понови. Понови, рекао сам!
То су речи које никада не смеш да изговориш. Јасно?!
Дођи овамо! Отвори уста! - Хајде, убиј ме! - Отвори уста! Отвори уста!
Жак !!
Кад бих морао да бирам између другара и тебе, изабрао бих другаре.
Запамти то. Разумеш?
Мама!
Узми ћерку.
Дебели Гедор... Познао бих те и с маском. Да, бих.
Гротеска си. - Па, да... - Знаш ли шта радиш? Покојни си.
Смраду. - Пропалице. - Реци где је? - Ко те је послао?
Шавалије? - Реци где је! - Није ти јасно? Ово је крај. Постигао си циљ.
Ево, нашао сам је.
Зашто си то урадио? - Гледај своја посла. Имаш још питања?
Могли смо и без оружја. - Сети се да си набио жени пистољ у уста. - То је друго!
Пратим.
Па, реци нешто. Треба нам одмор. - Играј, играј, играј... - Играм?
Не треба ти мој савет?
Ево ти. - Ма то не треба. Зашто улажеш бурму? - Оставила ме је са троје деце. - Ох...
Да.
Сигуран си? - Јесам. - Добро. Ово је боље од трилинга.
Свеједно, и дођавола.
Ко је најбољи... тај носи све...
(Париз, 1966.)
Лепотане, хоћеш ли да ме частиш? - Неће. Гдин је са мном.
ОК.
Хвала.
Како се зовете? - Жана. - Жана? Лепо. Игра судбине.
Знате, право име ми је Жак. - Драго ми је Жак.
Шта ћеш да попијеш? - Мислим да је ред да мушкарац части даму.
Навике могу да се мењају. - Мислите. - Ох, да. - Стварно? - Да.
Да нико не мрда! - Сви руке на сто! - Брзо, сви руке на сто! - Рекла сам, на сто!
Смири своју драгу!
Хајде мрдај, брзо, брзо!
Шта си ти умислио?!
Рекао сам, тишина! - Тишина! - Устај, мрдни се. - Жак...
Кренуо си на мене? - Имашс проблем с' тим? - То ћеш тек да видиш.
Сада, гледај ти. Ово је моје.
Збогом.
Тата, што неће? - Љубави моја, зато што лопта и рекет морају да стоје овако.
Добро си? - Тата, јел те боли? - Добро сам, љубави, добео сам.
Волим те, тата.
Пред мојој ћерком! Ђаво их однео, пред мојој ћерком!
Заједно, нећете далеко стићи. - До краја ћемо. - Да, наравно.
Ако волиш ову жену, изабери бекство. Можете се вратити када се све смири.
Јеси ли озбиљан? Мислиш да нас неће тражзити и у иностранству?
Криминална полиција жели да те ухапси, и ја ти ту не могу помоћи.
Да. Али моја ћерка је пала под ауто и уплашила се, срање!
Каква правила постоје?! У овом послу је само један Закон. Закон џунгле.
Свако има своје принципе и свако има свој морал.
Пажња. Да завршим...
Још мало, напипао сам га.
Гедоре!
Запамти, мораш да пуцаш да би преживео!
У реду.
Помоћићу вам.
Довиђења.
Дођи овамо. - Довиђења, тата.
Волим те. - Хоћеш ли се брзо вратити?
(Монтреал, 1968.)
Још, још, спуштај!
Добар!
Шта радиш овде, Французу? Не припадаш овде.
Овде си дуго?
Месец-два. - Како ти се свиђа посао?
У Француској ми је било боље. - Чиме си се бавио у Француској?
Пљачкао сам банке. Зовем се Жак Мерин.
А ти? - Ја сам Жан-Пол Мерсје. Помажем финансирање криминалаца.
Можемо да сарађујемо у Квебеку. Драго ми је што си дошао. - И мени.
Због васе криминалне прослошти, морам да одбијем ваш захтев за боравак.
Предлажем вам да напустите територију Канаде у року од 10 дана.
Љубави... Како је прошао састанак у имиграционом?
Добро. Додуше, требаће ми више времена. - Од следеће недеље нећеш морати на градилиште
Зашто? - Због 1 милијарде зараде на новом послу. Требају добри радници.
И ти ћеш радити са нама? - Наравно. Бићу са тобом.
Г. Давалије, гђица Шнајдер и г. Мерин. - Уђите! Уђите!
Добар дан. - Ето вас, Жак и Жана. Моји анђели чувари.
Претпостављам да смо примљени на посао? - И више од тога. Имате мој благослов, сине.
Дозволите ми да казем: Хвала, оче.
Идемо, један, два и три.
Не журимо.
Све је у реду, ја сам поред вас.
Хајде. - Где идемо, гдине? - У улицу Седлар. - Одлично.
(Париз, 1969.)
Добар дан, гдине. Ту је забрањено паркирање. -Тражимо стан. - У реду, довиђења.
Погледај. Ово је од Жака. - Од Жака?
Први и последњи пут ти кажем не мешај се у моја посла.
Не желе да те види! Шта хоћеш, да се жалиш? - Радим већ 20 година за њих! - Губи се!
Губи се!
Видећеш ти своје! - 'Ајде, губи се!
У реду је.
Мој сарадник ми је предао своју оставку. Причали сте са њим са непоштовањем.
То је додуше и испровоцирано са његове стране. - Тај човек је ништа. - Могуче је.
Али он ми је верно служио 20 година. Да, а вас скоро и да не познајем.
Зато се опраштам са вама, уз малу дозу сажаљења.
Дајем вам два дана да напустите моју кућу. - Наравно. Идемо.
Жак! Морамо да разговарамо!
Жак!
- О, какав курвин син!
Жак! - Шта, шта? Шта је?!
Жак! - Шта, шта, шта Жак?! Шта?!
Зашто поступаш према мени тако, Жак? - Зато што ме нисте испоштовали, Жорже.
А ни моју жену. - Реци ми...
... шта ћете са мном да урадите? Жак?! - Шта је било?! Прво си нас благосиљао...
... а онда нас истерао, као због сарадника! Како је то могуће?
Платићеш ми за то. Научићу те ја почтовању, које немаш!
Мој брат ће вам платити. - Могуће.
Постоје разна сценарија за тебе!
Жак! Жак!
Пустите ме!
Здраво, Жак. Овде Жан-Пол. - Шта има? - Није дошао кући. - Видећемо. Имамо договор.
Морамо ово да решимо. Старац није пристао! Жана, морамо да се вратимо, побећи ће!
То је он.
Срање!
(Аризона, 1969.)
Шта ћемо Жак? - Држи се. - Срање.
Наравно...
... стаћемо.
Спреми се.
Пажљиво момци, то су опасни кучкини синови!
Излази из кола! - Горе руке! Излази из тих кола, кучкин сине!
Излази из кола!! Руке у вис! Руке у вис! - Не. - Руке горе! Руке горе!
То је превише. - Руке горе! Руке горе! Да видим руке!
Французи смо! - Горе руке! Горе руке! - Моја жена и ја! - Одмах! На колена!
На колена! На колена! - Французи! - Лези доле! Лези доле!
Французи! - На колена! На колена! - ОК! ОК! - На колена, одмах!
Курве једне... - Дај руке! - Туристи смо из Француске, срање!
Лези доле! Лези доле! - Туристи... ОК!! Хеј...
КИДНАПЕРИ ВРАЋЕНИ У ЗЕМЉУ. ТРАЖЕНИ ИСПОРУЧЕНИ КАНАДИ.
Шта кажете на повратак у Квебек. - Обожавам Квебек. Шта да кажем?
МИЛИЈАРДЕР ДАВАЛИЈЕ БИЋЕ СВЕДОК НА СУЂЕЊУ.
Реците ми, јесте ли се покајали? - О ком покајању причате?
Јесте ли се покајали за ишта! - Ма да... Нисам!
10 ГОДИНА МЕРИНУ, 5 ГОДИНА ЗА ШНАЈДЕРОВУ.
Реците нешто нашим гледаоцима, молим вас. Реците нешто.
Реците нешто, реците нешто... - Па... - Хајде, хајде! - Молим вас!
Живео Квебек, живео!
Хеј, хоћес да ме ослепиш? - Бр. 5933, не смеш да говориш првих месец дана!
Ма, јебе ми се. Ја сам Жак Мерин, а ти си срање!
Бр. 5933, склони то са лица! - Не могу да гледам на овом светлу!
Склони то са лица, бр. 5933! - Оставите ме на миру!
Прекините! Прекините! Прекините!
Прекините!
Не! Не!
Не... Не... Не !!
Ваша изолација је завршена, Месерин. Добродошли у специјану поправну институцију.
Заборави на то, Французу.
Видео сам те на ТВ-у.
Живео Квебек, а?
Мислиш да мозеш да побегнеш кроз бодљикави жицу?
Твог друга Мерсијеа такође муче овде, у самици.
Како му је? - А како би му било? Једва да преживљава.
Видећемо се ускоро, Француз. Узгред, на ТВ-у си био веселији.
Хеј!
Драго ми је да те видим. - И мени.
Хеј, држи се. Гледају те.
Ево. - Хвала.
Знаш ли ону двојицу? - Коју? - Оног дебелог, са другом.
Дебели је убица. Други је, такође. Осумњичен је за убиство телохранитеља.
Имас проблем? - Још увек не знам.
Мислим да знам, како можемо да побегнемо. Прескочићемо ограду.
За време шетње још увек је дан.
Има опција. - ОК, Жак. Пробаћемо.
Мораћемо да сачекамо јесен.
ОК. Смрт или слобода.
А да поразговарамо отворено? Шта ти треба од мене, Француз?
Требаце ми алат.
Шта ћу ја да имам од тога?
Немам ста да ти понудим... осим шансе за слободу.
Ако успем да се извучем, извуцићу и вас. Обећавам.
Очајан си, Француз. Свиђа ми се.
Видимо се.
Јел' се сложио?
Који је данас дан? - Знас да је понедељак.
Дођавола, Француз, тражиш невоље!
Али не овде, и не у понедељак.
Они све посматрају, али не понедељком.
Хајде, идемо.
Пазиш ли? - ОК. - У реду је. 'Ајде.
Пожури!
У реду је. Не брини.
Прекини, или пуцам!
'Ајде, 'ајде, полази!
- Сви на доле! - Лице на земљу!
"Данас се десило бекство из спец. затвора. Мислило се да је немогуће одатле побећи."
Жан-Пол! - Шта је? - Причају о нама на ТВ! - Баш си нашао кад!
Жан-Пол! - Дај ми бре још минут, доврага!
Ово је слава, ЖЗан-Пол. Слава.
Ако нас ухвате заједно, одмах подиги руке. Пуцаће на најмањи покрет.
Морамо бити брзи. - Колико времена имамо? - 30 секунди.
Мало је?
Имамо ли избора? - Не.
Да видим руке! На под! 'Ајде, на под, на под, на под!
- Не мрдајте! - 'Ајде, да видим руке! Руке, руке, да видим руке!
- Не мрдај! - Мирни! Да нико не мрда!
Не мрдај тамо, рекао сам! Да видим руке! Не мрдај тамо, рекао сам! !Ајде!
Да се нико није померио! Јасно! Не мрдај! - Жак!
'Ајде... 10, 9, 8, 7...
6, 5, 4, 3, 2, 1.
Хвала даме и господо. Довиђења. Останите мирни. 'Ајде, брзо!
Не, не... идемо овуда. - Шта? - Хајде! - Опа, зајебанција!
Жак!
Време је.
Брзо ћу се вратити! - Волим те.
ОК. - 'Ајде!
Ено га Француз! Овамо !!
ОК? - ОК! - Један, два...!
Дођавола!
Идем ја! - Пази се.
Мејаж!
Жан-Пол! Жан-Пол, како си?! Морамо да се повучемо!
Бомба!
Добро си? Добро си? - Не брини о том! Нагази!
Брзо!
Помози му!
Пожури! Чисто је!
Идемо! Идемо!
ДРЖАВНИ НЕПРИЈАТЕЉ БР. 1
Имаш само 2 минута. Пожури. - Добро.
Марта Барон, слушам.
Да, Жана, ми треба.
Ало, душо...
Да, љубави.
Добро си? А?
Да. Све је у реду. Није лоше. - Не, није добро.
Само да се опоравим од рана... и одмах долазим по тебе.
Не, ниста не предузимај Жак, молим те. - Ма, престани драга. Са Мерсијеном сам.
Наоружани смо до зуба. Доћићу по тебе.
Не, молим те немој. Још мало и истиче ми казна. - Ћут-ћути. Шта то говориш? Шта то говориш?
Љубави, доћи ћу по теб и заједно ћемо отици и све ће да буде иза нас.
Не треба, Жак. Нећу да дођеш. Па, схвати, молим те. - Доћи ћу по тебе!
Доћићу! Прекини! - Не! Знају да ћеш доћи. Чекају те! Могу те убити!
Неће ме убити, веруј ми. Видимо се.
Жак, немој да долазиш. - Рекао... Рекао сам да ћу доћи, и биће тако, дођавола!
Кад кажем: доћићу, долазим! - Не, Жак...
Не...
Смири се и буди спремна, јел' чујеш? Брзо ћемо се видети.
Свршено је, Жак.
Понови. - Свршено је, Жак.
Свршено је, све је свршено.
Левом руком.
Срање. - Мало је теже, а? - Рука ми је још слаба.
'Еј, бре, пази мало.
Добар дан. - 'Бар дан.
Здраво. - Здраво.
Јесте ли ви то мало пуцали? - Па, сезона је лова, не? - Није...
... прошла је. - Јел' ти рекох?
Али, ми смо само мало вежбали. - Јел' тако?
Па, добро.
Ја вас знам.
Бегунци!
Доста, доста, доста!
После овога, никад нећемо имати среће. - Па, сећаш се: Смрт или слобода.
Смрт или слобода.
Жан-Пол Мерсијеа је убила полиција после 2 године, у току пљачке банке.
После напада Жака Мерина и Жан-Пол Мерсијеа на особље затвора, спроведена је истрага.
Као резултат истраге затвор је затворен.
ЖЗана Шнајдер остаће до краја казне у затвору Флори-Мерзе. Живеће на југу Француске, слободна.
Сто се тице Жака Мерина...
... крај је првог дела.
------- К Р А Ј ------- (Титл уредио: ПОПеску)